Danske tekster af - RELEASED -
I finder os her - WWW.HOUNDDAWGS.ORG -
Sejr over Frankrig!
Vestfronten overgiver sig!
Franskmændene er besejrede!
Godmorgen, dommer Fromm.
- Der er intet til Dem i dag. - Det kalder jeg gode nyheder.
De må alligevel have en dejlig dag.
Heil Hitler!
Hvad bringer De?
- Et brev fra militæret. - Hvem?
Quangels søn.
Til Dem, Hr. Quangel.
Er der sket noget med drengen?
Løgnere!
Anna.
Det er din skyld med din skide krig og din Führer!
Anna.
Lad mig være.
Det er mig, Eva. Fru Rosenthal?
Er der noget fra min mand?
- Tak, Eva. - Hvad har du brug for?
Ikke meget.
Som altid.
Hvor meget smør skal De have?
Et halvt pund som sædvanligt?
Her er mælk og æg. Hvor meget smør skal De bruge?
- Kom nu. - Skynd Dem.
Fru Quangel, Jeg følger Dem hjem.
Jeg kommer lige hjem fra arbejde.
Quangel, har De travlt?
Er der noget galt?
Vi bliver rige.
Ved De, hvad en sejr over Frankrig betyder?
Vi bliver det rigeste land i verden.
Om et par uger har vi besejret England og afsluttet krigen.
Tropperne ved fronten har sejret -
- så nu skal vi gøre vores pligt herhjemme.
Der Führer vil øge produktionen.
Den skal øges med 30 procent i løbet af tre måneder -
- og så fordobles det næste halve år.
Hans ønske er vores befaling.
Vi modtager gerne forslag til, hvordan vi når målet.
- Sieg Heil! - Sieg Heil!
Er der nogen kommentarer?
Ja, værkfører Quangel?
For at øge produktiviteten -
- skal vi have installeret flere maskiner og nogle af de dovne skal fyres.
Hvad taler De om? Hvem driver den af?
Nogle kan ikke følge med, andre gider ikke.
De diskuterer politik og pjækker.
- Nogle her er virkelig gode. - Hvor vover De, Quangel?
De er ikke selv medlem af partiet, og miskrediterer partimedlemmer.
Quangel tænker kun på sig selv. Donerer De måske til fonden og Der Führer?
Tyskland har taget min eneste søn.
I går fik jeg at vide, at han døde i kamp, for Dem og Der Führer.
Jeg spørger Dem Dolfuss.
Kan et menneske donere mere -
- end sit barn?
Anna, vi skal på besøg. Nazi-kvindeforeningen venter på dig.
Heil Hitler! Hvor bliver du af?
Vi skal gå nu. Vi venter nedenunder.
Først er det fru Gerda Kleinschmidt.
Så er det fru Else Wernicke lige rundt om hjørnet.
Hør her, Claire Gehrich.
Hun er gift med obersturmbannführer Gehrich. Vi må være diplomatiske.
- Skal jeg strege hende? - Nej, alle skal hjælpe til.
Men måske skal vi vente. Vi skal være forberedte med hendes slags.
Sikke et fint sted.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Deres mand...
Han kæmper i Polen, ikke sandt?
Han risikerer livet for sine folk og fædrelandet, mens De nyder livet.
Skammer De Dem ikke?
Ingen forstår mig.
Jeg er så bekymret for ham.
Jeg er så bekymret.
Sluk den.
Fortsæt arbejdet.
Det redder dig ikke fra fronten. Jeg vil ikke lyve.
Du gjorde det med vilje.
Forstår du det?
Hvis det ringer på, skal du ikke åbne. Ikke for nogen.
- Otto. - Jeg skriver.
Til hvem?
Det ved jeg ikke.
Jeg skriver kort.
Kort, der fortæller sandheden.
Folk vil læse dem.
Og give dem videre.
Kort?
Skriver du kort? Hvad nytte vil det gøre?
- Hvorfor skriver du sådan? - Jeg skjuler min håndskrift.
Lad mig nu gøre det.
Der er ikke engang låst.
- Hvad hvis hun skriger? - Det gør hun ikke.
- Min dumme kone bringer mad til hende. - Den gamle Jøde.
Hun slæbte sine ting herop, da de brændte hendes butik.
Hun gemmer sig.
Vær stille.
- Ovenpå, far. - Skynd dig.
Hvad laver De her?
Barkhausen, hvad laver De i denne lejlighed?
Hr. Persicke, De er min nabo. Vi kan vel dele.
Det er fru Rosenthal.
- Det er ikke min skyld. - Ud.
Led efter pengene.
- Det er jeg ked af. - Det skal De ikke være.
- De kan blive her. - Det er for farligt for jer.
- Dommer Fromm? - Kom med mig. Hurtigt.
De kommer tilbage.
Stille. Kom med ind.
Det er min afdøde datters værelse. Ingen leder efter Dem her.
Væn Dem til det.
Gå i seng nu. I morgen skal De gøre, som jeg siger.
Vi ses i morgen. Godnat, fru Rosenthal.
Er hun tilbage i sin lejlighed?
Nej.
Jeg går med dig. Du kan ikke stoppe mig.
Du kan ikke.
- De hænger også kvinder. - Selvfølgelig gør de det.
Du går kun med hen til bygningen. Jeg går indenfor og lægger kortet.
Jeg er straks tilbage.
Jeg skal straks være der. Denne vej, Hr.
Det bliver 80 pfennig.
En snaps.
Kaffe til mig. Nej, jeg tager også en snaps.
Så begynder det.
Fra nu af er vi alene.
De kan ikke forlade dette værelse. Formentligt i længere tid.
De er min gæst, men tro mig...
Når De træder ud af døren, kender jeg Dem ikke.
Ved De, hvad jeg blev kaldt i retten?
Koldblodige Fromm.
Jeg har en elskerinde, som jeg adlyder.
Hendes navn er retfærdighed.
Jeg vil gerne være i lejligheden, når min mand kommer tilbage.
Han kommer ikke tilbage. Det ved De, fru Rosenthal.
Lås døren.
- Hvor bor denne Barkhausen? - Lige her.
- En gammel dame er forsvundet. - Jeg kender hende.
Find ud af, hvad de vil.
- Er den gamle hjemme? - Hvad rager det dig?
En del.
Det rager også politiet... og partiet.
Det var ham dér og den anden bums.
Postdamens mand.
Min far og jeg greb dem i den jødiske kvindes lejlighed.
De ville stjæle det hele. Beslag det hellere.
- Dig og din far ville det samme. - Lad os tale med hende.
Hun er ikke deroppe.
Hr. Fromm.
Jeg er stadig "Dommer". Hvem er Deres chef?
Inspektør Escherich. Politihovedkvarteret, Prinz Albrecht Strasse.
Jeg kender udmærket adressen. Få ham herhen.
Og så går De.
Nej, jeg vil ikke.
Bor De alene?
Må jeg se mig omkring?
Farvel.
De skulle have set, da min far dukkede op og skræmte dem.
Min bror og jeg løb efter dem, og så blev de bange.
- Baldur? - Min bror er SS Sturmbannführer.
Er det dig, Baldur Persicke?
Du legede tit i min lejlighed.
Du ringede altid på, fordi jeg gav dig æbletærte.
Hvor er du blevet stor.
Og stærk.
Få hende ud.
Forsvind nu.
Heil Hitler!
Nej!
Hun er død, Otto.
Det så jeg.
De så, at dommer Fromm skjulte kvinden, ikke sandt?
De ved udmærket, hvad der foregår.
Indbrud og tildragelse af offentlig ejendom.
En agtværdig borger er blevet hængt ud.
Og en død kvinde, der var meget levende for et øjeblik siden.
- De slipper ikke fra det her. - Det kan De ikke gøre mod mig.
Det kan han, men han er politibetjent og ikke et uhyre.
Herren tog sikkert ikke noget, der ikke er hans -
- for så ved han, hvad der sker.
Han gør derfor det, han er bedst til.
Han går hjem til sin lejlighed og holder øje med, hvad der sker.
- Det er det, jeg gør. - De kan gå.
Skete der noget? Er fru Rosenthal...?
Jeg ved ikke, hvad De taler om, fru Kluge. Undskyld mig.
- Fem kort, tak. - Og frimærker?
Nej, det har jeg allerede, tak.
Det bliver 25 pfennig. Nu skal jeg pakke det ind.
Jeg skal bruge nogle tynde handsker.
Det har vi ikke.
Måske kan De finde dem...
Måske finder De dem...
Jeg skal bare have de her.
- Farvel. - Farvel.
Stop krigsmaskinen!
Hør her: "Hitlers skygge falder over Europa som Djævlens skygge."
"Giv kortet videre. Ned med Hitler-regimet."
Skriblerier! Min datter skriver pænere end det.
- Gør hun? - Det er en virkelig dum person.
En fra underklassen, som arbejder med hænderne.
Måske ikke uddannet, men han er ikke dum.
Det er bare en, der udtrykker sin utilfredshed. Det går over.
Er der flere?
"Mor, Der Führer myrdede min søn. Mor, Der Führer myrder også dine."
- Hvor? - Neue Konigstrasse. For to dage siden.
- Endnu en kontorbygning. - Smuds!
Skal vi anmelde det?
Hvis vi var flere, ville vi uden problemer fange denne...
...drillenisse med det samme.
Jeg ville undersøge alle, der har mistet en søn for nyligt.
- Hvorfor? - "Der Führer myrdede min søn". Ental.
- Og? - Vi venter.
Vi indhenter oplysninger og samler det som tyske professionelle. Ikke amatører.
Hvad hvis han fortsætter, og vi ikke får flere kort?
Hvor længe har det stået på?
Hvordan er det i offentlighed at stå og læse et af disse kort?
Velvidende, at nogen måske overvåger din reaktion.
Alt hvad vores Drillenisse skriver, ender hos os.
- Lad os sige 95 procent. - Jeg tror det er mindre.
Skal vi vædde?
Vi venter.
Vi venter på, han begår en fejl.
- Kom indenfor. - Tak.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
De er fra nazistpartiets kvindeafdeling? Stuepigen kommer med min pung.
Jeg kommer absolut ikke efter en donation.
Hvad kan jeg så gøre for Dem?
Hvorfor er De ikke på arbejde? Våbenfabrikkerne mangler folk.
Ligner jeg måske en, der udfører manuelt arbejde.
Har De prøvet det?
Jeg vil ikke risikere mit helbred.
Jeg kan få en lægeerklæring.
Ja, for 20 mark hos Deres læge, men det hjælper Dem ikke.
Fabrikkens egen læge skal erklære, at De ikke kan arbejde.
Så henvis mig til en læge og se, hvad der sker.
Gør De grin med kvindeforbundet, reglerne og Der Führer?
- Jeg advarer Dem. - I lige måde.
Ved De, hvem jeg er? Min mand er obersturmbannführer!
Det gør det kun værre, fru obersturmbannführer.
De hører fra os medmindre, De har andet De vil sige.
- Måske er Deres mor dårlig? - Giv mig Deres ID og navn.
- Det her får konsekvenser. - Værsgo.
Jeg har intet visitkort. Jeg er jo bare arbejder.
Heil Hitler.
Det forstår jeg ikke.
Hun hører under loven om arbejdspligt. Det ved De ligeså godt, som jeg.
Hendes mand er obersturmbannführer, så De må forstå...
Det fritager hende vel ikke fra almindelige pligter.
Vær nu ikke på tværs. Hun skal sørge for sin hårdtarbejdende mand.
Det skal jeg også, og desuden har hun hjælp i huset.
Jeg har blot handlet i følge reglerne.
Vil De undskylde, fru Quangel?
For hvad?
Så gør jeg det på Deres vegne.
Og De bør holde en pause.
Smider I mig ud for at sige hende sandheden?
Nej, De misforstår mig.
Hold en pause og slap af.
Kom til hægterne.
Det er vigtigt, Anna. I sorgens stund.
Er det i orden?
Ja.
- Heil Hitler. - Heil Hitler, Hr. Quangel.
Vi ønsker dig det bedste.
Gudskelov. Slut med kvindeforbundet.
- Godt klaret. - Du tager det så roligt.
Jeg troede, jeg skulle dø, da jeg så handskerne.
- Det er bare handsker, Anna. - Hvad er det vi laver, Otto?
Vores søn er væk, men andre har mistet...
De gør ikke...
Systemet og regimet her...
Nu føler jeg, vi er frie.
Jeg mener... Vi er befriet fra det hele.
Sådan har jeg det.
Ingen fred med Hitlers djævelske regering! Hitlers krig er arbejderens død!
Tillad pressefriheden. Stop morderen Hitler!
Tro på dig selv, ikke Hitlers slæng! Fri presse!
Hitleriet er en verden af vold og uretfærdighed.
Det bringer aldrig folket fred!
Stol ikke på Hitlers bande! Giv kortet videre!
Lüderitzer Strasse 23.
- Næste. - Amsterdamer Strasse 27.
Quangel, hvor skal du hen? Gå i dækning.
Beskyttelsesrummet er til mødre og børn. Ikke for os.
Hvad laver De her? Stop!
Hej, De der. Stop!
Stop! Vent!
De der... Vent! Hvem er De?
Hjælp mig. Hvor er beskyttelsesrummet for kvinder og børn?
Min datter venter på mig der. De ved vel, hvor det er.
Hvor gammel er Deres datter?
Hun er kun seks år og venter på mig der, og jeg er der ikke.
Det er kun to gader herfra. De andre passer på hende.
Hun må være bange og græder. Kun to gader herfra?
To gader og så til venstre.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Heil Hitler!
Inspektør, hvad er Deres skurk ude på? Skribler han videre under næsen på Dem?
Heil Hitler, standartenführer.
Han giver ikke op. Det forventede jeg heller ikke.
Man er stædig, når man bruger halvanden time på at tegne det her.
Jeg efterprøvede det. Jeg fanger altid min mand.
- Vi kører operation Drillenisse... - Drillenisse?
- Jeg kan lide det. - Det glæder mig.
At dømme ud fra fordelingen bor han i nærheden af Alexander plads.
I starten var der ingen kort her, men nu rejser han ikke så langt -
- og afleverer flere kort i sit eget nabolag.
- Heil Hitler, standartenführer. - Hvor mange?
Han medtager også østbyen og centrum. Se her.
Jeg stillede et spørgsmål, Escherich. Hvor mange?
127 eller 129 for at være præcis, når man medregner de to fra i morges.
Over hundrede.
Hvis over hunrede kort er blevet afleveret her -
- burde I så ikke overveje, hvor meget smuds, der stadig cirkulerer derude?
Tænk over det. Hvorfor skulle folk holde fast i disse skriblerier.
Sig mig, hvem det er.
Når bliver bliver spurgt, skal jeg kunne svare.
Nu.
Det heroiske slag om Stalingrad.
Nogen skal skrive sandheden med alle disse løgne.
Hvad tror du, der sker med vores kort?
Hvorfor vil du vide det?
Jeg vil vide, hvordan folk reagerer.
Nogen bliver sikkert bange.
Bange for at nogen har set dem samle kortet op.
Nogen lægger dem måske tilbage.
Nogen vil aflevere dem til politiet eller viceværten.
- Så bliver vores kort også læst af dem. - Ligesom med en maskine.
Lidt sand i tandhjulene stopper ikke maskinen...
...men, hvis nogen smider mere sand i og endnu mere -
- så hakker motoren og samlebåndet stopper.
Jeg forestiller mig, at mange mennesker smider sand i maskineriet.
Du er romantiker, Otto Quangel.
Jeg er mekaniker.
Også det.
Du er romantikeren.
- Det plejede du at være. - Plejede?
- Det var mig, der fik øje på dig. - Men du sagde jo ikke noget.
Du dansede med Peter Reinke-
- og gik med ham til kastanjetræet.
Med din blomsterkrone og grinede af hans vittigheder.
Reinke med sin åndssvage frisure.
Nu er han skaldet og medlem af partiet.
Vi kunne have danset, men du bød mig ikke op.
Du vidste, jeg kiggede på dig.
- Jeg spurgte dig to år senere. - Ikke om jeg ville danse.
Vil du gerne danse?
Nej, bare...
- Ligner det ham nogenlunde? - Omtrent.
Måske var øjnene længere fra hinanden. Det var mørkt.
- De har gjort riget en tjeneste. - Heil Hitler, inspektør.
Frøken Schaefer.
Den skal omdeles.
"Giv det videre. Støt den frie presse".
"Frygten har overtaget Dem. Dræb den og dræb Hitler!"
Han er ikke helt ung og har mistet sin søn i Frankrig.
Han er ikke vant til skrive men er begavet.
Stilen har ændret sig i løbet af året. Nu bruger han udtrykket: "Den frie presse."
Han er blevet mere professionel og efterlader ingen fingeraftryk.
Han er strategisk og bruger ikke den samme gade to gange i træk.
Han veksler mellem sporvognsruterne syv, ni og elleve.
"Enhver tanke, der går imod nazistene, er sand i krigsmaskineriet."
"Giv kortet videre. Fri presse!"
"Hvor mange børn skal dø?"
"Frygten er deres eneste våben. Fri presse!"
"Stop den kriminelle krigsmaskine!"
Zott, han bruger hele tiden maskinen som billede.
Deres papirer.
Det er den 22.
- I dag. - Fødselsdag.
Nogle gange mærker jeg faren helt fysisk.
- Jeg mærker den. - Du skræmmer mig.
Nej.
- For Hans. - Hans.
Inspektør Escherich er ikke på kontoret.
Omstillingen.
Gruppen ved Lothringer rapporterer om en anholdelse i Drillenisse-sagen.
Jeg stiller Dem videre.
- Anna. - Hej Walter.
- Er han stukket af? - Nej, han har glemt sin madpakke igen.
Jeg troede, han var syg, da han ikke mødte op.
Anna, du ser godt ud. Jeg skal snart giftes.
- Hængning er ikke straf nok. - Forræder!
- Din forræder. - De er folkets fjende!
- Hvad laver du her? - Vi skulle gøre det sammen.
Hvorfor er du ikke på arbejde?
Forræder!
Ved du, hvordan jeg har haft det?
Det tænker du ikke på.
Først er du ikke på arbejde, og så tror jeg, du er i bygningen.
Vil du gerne fanges, Otto?
- Der skete ikke noget. - Ikke det?
Så du, hvem de arresterede?
Sikkert en tyv. Det har intet med os at gøre.
Det er postdamens mand.
- Har det ikke noget med os at gøre? - De er skilt.
Det er sgu da lige meget!
Jeg var bekymret for dig.
- Måske er det en advarsel. - Det er det ikke.
Bevar roen.
Kan du huske, da Hans døde?
Du sagde, dit liv intet var værd.
Du havde ret.
Derfor er vi nu frie og behøver ikke være bange.
Men dir liv...
Otto, dit liv betyder noget for mig nu. Det betyder...
Det betyder alt for mig nu.
Vi skulle gøre det her sammen.
- Vi stopper ikke. - Er du ikke bange?
Jeg blev stående igen i dag for at se, hvad der sker, når folk læser det.
Kom.
Min lægeerklæring er udløbet. Derfor gik jeg til lægen.
Ellers bliver jeg sendt i arbejdslejr.
Jeg sværger ved mine børns liv.
To sønner? Og de er begge soldater?
Ja, begge to.
Den ene er endda i Waffen-SS.
- Og begge er forhåbentlig i live? - Ja, se her.
Vores Karl i Polen.
Jamen... Det ser fint ud.
Han blev taget på fersk gerning -
- med dette på sig med Drillenissens håndskrift.
Escherich, det er ham.
De kender forbryderens profil, Zott.
En mekaniker, som har mistet sin eneste søn.
Og så kommer De med en latterlig spillefugl -
- som ikke bor i målområdet og har to spillevende børn.
Betyder det, at De tror på mig?
Ja, De kan gå. Skrub ud.
Gud velsigne Dem. Tak.
Bravo.
Hvad gjorde De? Lod De Drillepinden gå?
Drillenisse, standartenführer.
Jeg vil ikke fornærme Dem.
De er nok min overordnede, men som medlem af SS -
- er De ikke nødvendigvis kriminalekspert.
Jeg er ved politiet og beder Dem lade mig udføre mit arbejde -
- ud fra min erfaring.
Erfaring?
Jeg kender Deres type. Intellektuelle og bedrevidende.
De sviner på gulvet. Slug Deres forbandede blod!
Op, op, op! Kom op.
De tror De er klog, og os fra SS forstår ingenting?
Sig det. Lad mig høre. "Jeg er klogere end jer."
Sig det!
Jeg kan ikke høre Dem.
De får to dage.
To dage til at ondulere, ham De lod gå.
Fjern denne tingest.
Fru Quangel?
Er De ikke Hans' mor?
- Jo. - Dietrich. Jeg gik i klasse med Hans.
Dietrich. Det er rigtigt. Hvordan går det?
Fint, tak. Jeg er i det mindste i live.
Jeg er glad for, du vendte hjem.
- Hr. Necker. - Undskyld mig.
Fru Quangel, De skal vide, jeg savner Hans meget.
Jeg har ingen kontakt med Enno mere.
Han har ikke været min ægtemand længe.
Jeg sværger.
Hvor kom vi til?
De ville fortælle, hvor jeg kan finde Deres eksmand.
Det er her, du gemmer dig.
- Jeg ved, du ikke kender til kortene. - Godt.
Men SS, mener det er dig.
Og de bestemmer nu.
Også over mig.
De arresterer dig, og afhører dig på deres facon.
Så vil jeg hellere dø.
Korrekt.
Det er bedre at være død.
Det er okay. Det er bedre sådan her.
Nej, lad være.
Selvmord?
Det går fremad, Escherich.
Løkken er strammet.
- Ingen nye kort? - Endnu ikke... Nej!
Tak, fordi du afløser Fritz.
Det nærmer sig.
Værkfører Quangel, maskinen brænder sammen.
Sluk den.
Har du ikke noget at lave?
Ludwig.
Se dem her.
Det er ikke småting. Vis det til ledelsen.
Du er partimedlem. Du skal gøre det ifølge reglerne.
Javel.
Jeg skal have navn og adresse på alle på dagholdet.
Han må bo mellem Christburger, Chodowiecki og Jablonskistrasse.
Ingen har den adresse, inspektør.
Værkføreren må kende folkene.
- Det er Fritz Kemper. - Få fat i ham.
Han kom til skade i morges.
- Hvem vikarierer? - Otto Quangel fra det andet skiftehold.
Hvorfor er hans navn ikke på listen?
Han er bare trådt til i dag, så han kender ikke folkene.
Hvor bor denne... Otto Quangel?
Walter, hvor er Otto?
God morgen, værkfører Quangel.
God morgen.
Tag plads.
Fru Quangel!
Vi ved De er her. Åben døren.
Se her, Quangel.
Det må interessere Dem.
Hvad tror De, det er?
Anstreng Dem ikke, Quangel.
Der er præcis 267 kort.
Er det tallet, De søger?
Tænk engang, Quangel.
Hvert eneste kort blev afleveret frivilligt.
Vi fandt ingen selv.
Alle disse mennesker afleverede dem ivrigt.
Nogen blev arresteret, og en begik selvmord.
Troede De virkelig, at det ville ændre noget?
Værkfører Quangel?
- Hvem dræbte sig selv? - En ubetydelig lille fisk.
Alle er betydelige.
- Det er min skyld. - Der fik jeg Dem.
De har tilstået forbrydelsen.
Fortæl mig, Quangel. Hvor mange kort skrev De alt i alt?
285.
Atten!
Atten kort blev ikke indleveret.
Forresten, så har vi Anna.
Slip hende. Hun har intet med det at gøre.
De lyver, Quangel. Deres hustru dikterede det.
Ligner jeg en, der lader sin hustru diktere?
Det var min idé fra starten, og jeg udførte det alene.
- Hun har tilstået. - Nu lyver De.
Hun tilstod, så De ikke skulle tage hele æren.
Jeg underskriver min tilståelse.
Inspektør...
Anna... Lad hende være.
Det er ikke nødvendigt.
Jeg vil gerne have optaget rapport.
Escherich.
For Drillenissen!
Quangel.
- Anna. - Otto.
Du ved, hvad der vil ske.
- Det kan ikke ændres. - Det ved jeg, Otto.
Det betyder ingenting.
Nej.
Rejs jer!
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
Tiden er gået.
Du skal ikke være bange, mit barn.
Vær ikke bange.
Dommer Fromm, vil De blive lidt?
Jeg lukker øjnene og lader som om det er Otto.
Så er det nu, Quangel.
Tag det her på.
Kan jeg gøre noget for Dem?
Behøver De noget?
Et kort og en blyant.
De tog hende alligevel.
Jeg læste alle dine kort, Drillenisse.
Dine og din hustrus.
Jeg er den eneste, der læste dem alle.
Alle undtagen atten.
Atten kort.
Til minde om Otto og Elise Hampel, der kom i guillotinen -
- for at have skrevet og omdelt kort, der gik imod nazi-regimet -
- mellem 1940 og 1943
Danske tekster af - RELEASED -
I finder os her - WWW.HONDDAWGS.ORG -